О боже, це ж Рубі.
Які в неї шмотки!
Забери свою палену торбу.
Що це робить Гаррієт Андерс?
Я сказала їй, що Джордану вона подобається, і що їй варто запросити його на танці.
Бідося.
Хочеш піти зі мною на бал?
Ні.
О боже, це наче аварія. Срань.
Ого. Оце так розбуяла вагіна!
"Перепроси за те, що була сучкою, завтра за зборах,
інакше я розішлю це фото з твоїм обличчям.
Ти знаєш, хто ти." Трохи занадто.
А я люблю скандали. Чия вона?
Не знаю, але нагадує шмоньку Чубакки.
Так, якби моя піхва так виглядала, я б себе прикінчила.
Хто б це не була, я їй співчуваю.
Ти ж на неї не дивився, правда?
Тільки секундочку.
Я не знав, що це.
Вона виглядала, як морська свинка з крихітним шматочком шинки зверху.
Таким малесеньким...
Хочеш сьогодні познайомитися з моїми батьками? Вони питали про тебе, тож...
Я не належу до того типу, який водять на зустрічі з батьками.
Круто. То ми просто займатимемося сексом на задньому сидінні моєї машини до скону.
Послухай. Зустрінься з моїми батьками. Та й буде по всьому.
Я не тисну, проте...
Можливо.
Чудово. Я їм повідомлю.
Агов, я сказала "можливо".
— Га? Не чую. — Довбень.
Я сказала "довбень"!
Уже місяць минув, я думав, до цього часу вони вже розбіжаться.
Тобі ще пощастило, що вона тебе за яйця не вгризла.
А то мав би спотворену мошонку, як у Саймона Фартгассла.
Будь ласка, припини говорити про Мейв. Послухай, це був дивний заскок.
— Так. — Усе в минулому.
Добре, що вона із Джексоном. Секс-терапією ми вже менше займаємося,
тож я маю купу вільного часу, щоб повернутися до свого нормального життя
і робити нормальні речі.
Тобто журитися і шпилитися в "Smash Bros"?
Або сходити ввечері на "Гедвіґ і сердитий дюйм"?
Ні!
Так!
З днем народження!
— Ні. Я думав, що ти забув про нашу традицію. — Як я міг забути?
Все добре. Не розклеюйся.
Ясно, що я розклеюсь. Це ж "Гедвіґ", старий.
Початок о сьомій.
— Поїдемо ранішим автобусом. — Добре.
— Бо на каблуках ти повільний, і прийти вчасно означає запізнитися. — Перепрошую, на каблуках я погана дівчинка.
Погана дівчинка. Хай увесь світ дізнається.
Закладаюся, вона Таї.
Не може бути. Вона жирна. А це не жирна піхва.
— Як щодо Кари? — Ні, ця піська точно біла.
Напевно, вона Мейв Вайлі. Хтось помітив там зуби?
А що це таке випирає? Схоже на мікро-пеніс.
Мені треба йти. Побачимося ввечері в Еймі.
— А що буде в мене ввечері? — Навчальна група, звісно.
Люди, мої батьки й досі сердяться через ту вечірку.
Народ?
— Це моя піхва. — Що?
Вона моя, ясно? Мені потрібна твоя допомога.
Твоя і того дивного хлопчика, який виглядає, як вікторіанський привид.
Ти всім сказала, що це моя піхва.
Ти жахлива людина. Чому я маю тобі допомагати?
Я не знаю, до кого ще звернутися.
Мені фіолетово.
Будь ласка.
Послухай, я надіслала те фото лише одному хлопцю.
Повірити не можу, що мені хватило дурості залишити на ньому своє лице, але...
я тільки-но брови зробила і виглядала шикарно.
То що ти хочеш, щоб ми зробили?
Я хочу, щоб ви дізналися, хто це зробив, до завтрашніх зборів.
Якщо ця фотографія випливе,
то вона залишиться в інтернеті до кінця моїх днів.
Кому ти її надіслала?
Тому Бейкеру.
Тому "Воргаммеру"?
О боже мій.
Ми зустрічалися всього тиждень.
Тоді якраз вмерла моя бабця, я була не при собі.
Послухай...
я заплачу.
Добре.
Залиш собі свої гроші.
— І зникни, доки я не передумала. — Добре. Дякую.
— Здоров, маппете. — Привіт, Мейв.
— Давно не бачилися. — Угу.
— Невідкладний клієнт. — Клієнт?
Я маю декуди піти. Після школи не можу.
Та піхва на фото належить Рубі. Вона хоче, щоб ми дізналися, хто його розіслав.
Скажи їй, хай звернеться до поліції. Це кримінальний злочин.
— Як це стосується терапії? — Це ж піхва.
Це не займе багато часу. Я теж маю плани.
— Чому ти дивно поводишся? — Ні. Я не поводжуся дивно.
— Поводишся. — То чому ти допомагаєш Рубі?
Через гроші.
Будь ласочка.
Добре. Кому вона надіслала фото?
Том Бейкер.
Хто зі смертних наважився вторгнутися у нашу вотчину?
Хто осмілився перепинити нашу гру "Руни Данбара"?
— Нам треба поговорити з тобою. — Кажи все по щирості, жоно.
— Віч-на-віч. — Ми — братство.
Ми не таїмо нічого одне від одного.
Та що з тобою таке?
Держи з нами річ, бо любе братство твоє такої ж долі зазнає!
Це важливо, Томе. Будь ласка.
Добре.
Я не розсилав те фото. Я ніколи б її не скривдив.
Доведи. Покажи свій телефон.
— Ну! — У мене його немає.
Ви знаєте, що вони випромінюють радіацію?
А радіація може призвести до раку яєчок?
Не хочу мати мутовану сперму.
Перевір, якщо хочеш.
Якщо це не ти, то хто?
Ми з Рубі зустрічалися тиждень. Це було наче уві сні.
А тоді вона кинула мене заради Ґлена Джейкобса.
А потім вона кинула його, бо він одягнув неправильні шкарпетки в школу.
На що ти натякаєш?
Пам'ятаєте, те топлес фото Тії Гоббс, яке повсюди кружляло?
Так.
Раніше Тія зустрічалася з Ґленом, і сьогодні його немає через хворобу.
Совпадєніє? Не думав.
Дякуємо, Томе.
Ти ж знаєш Ґлена Джейкобса?
— Де він живе? — У гаражі своїх батьків.
Там повно крісел-мішків.
— Ясно, а де це? — Я не знаю.
Мене туди хтось привіз.
ДЖЕКСОН: ВЕЧЕРЯ О СЬОМІЙ.
Що вдягнути на знайомство з батьками хлопця?
Хай би що, не одягайся, як зазвичай.
Мій брат одного разу привів дівчину.
На ній була футболка з "Nine Inch Nails", то моя мама вирішила, що вона сатаністка.
Вона ще й здоровенну личинку відклала в туалеті. Тато мусив пробивати його палкою.
Тож цього теж не роби. Перше враження має вирішальне значення.
Хай щастить!
Еріку, ти не можеш піти на вулицю у такому вигляді. Йди перевдягнися.
Тату, все добре. Це такий костюм.
Отіс теж буде в костюмі. Ми робимо це щороку. Все добре.
Хоч плащ накинь. Це небезпечно.
Бувай, тату.
Я йду.
Виглядаєш приголомшливо.
Дякую.
Повеселись.
Виглядаєш по-іншому.
— Я доклала зусиль. — Ні, ти чудово виглядаєш.
Народ. Народ!
Це Мейв.
Вітаю.
Привіт.
Ласкаво просимо. Ми приготували суші.
Я щойно усвідомила, що вони з молюсками.
— У тебе часом немає алергії? — Є, я помру.
Просто жартую.
Це смішно.
— Нам так приємно познайомитися з тобою. — Мені також.
Так.
Я принесла вино.
— Джексон не п'є. — Мамо!
Це так люб'язно з твого боку.
— Ми його спробуємо, правда ж? — Так.
ОТІС: ДЕ ТИ?
Гей!
— У тебе день народження? — Так. Так, день народження.
У мене теж день народження.
Відпадно виглядаєш.
Дякую.
З днем народження, друже.
Він навіть близько не підходив до океану, інакше починав плакати.
Він так боявся води, що навіть не купався.
Мамо, я не боявся купатися.
Ха-ха. Звісно, боявся.
Хто б подумав, скажи? Тепер його з води й за вуха не витягнеш.
Добре, вибач.
Вибач за цю порожню балаканину.
Просто... Знаєш, ми думали...
що не зможемо мати дитину, проте...
Джексонові на лихо, він...
став нашим дивом.
— Мамо... — Добре, добре.
Притримаю коней.
Розкажи про своїх батьків. Мейв.
Чим вони займаються? Вони тебе так само соромлять?
Ні.
Так. Ну, вони... цілком звичайні.
А ким вони працюють?
Вони бухгалтери.
Чудово. Ми якраз говорили про те, що нам треба знайти нових бухгалтерів.
З якої вони компанії?
Вони працюють з дому.
— Вони мають сайт? — Ні.
Вони полюбляють працювати із закордонними клієнтами.
Знаєте, з Японії і все таке.
А де вбиральня?
— Можеш скористатися тією, що в моїй кімнаті. — Класно.
Вона...
мила.
Так?
Добре, круто.
То ти не казав їй, що не п'єш?
Мамо.
Розслабся.
Чорт.
— Що там, нехлюйчику? — Том збрехав, у нього є телефон.
Так і знала! Брехло мале.
Почекай.
— Що сталося? — Він викинув його.
Він позбувся доказів, от малий пройдисвіт.
Іди й поговори з ним.
— Я пропущу свій автобус. — Але ж ти прямо там!
— Інакше йому це з рук зійде. — Я не можу. Мені треба йти.
— Де ти? — На Клейгіллському мості.
Це недалеко від автобусної зупинки. Піди поговори з ним.
Завтра вже буде запізно, ясно?
...підпливав до мене справа. Я був так близько, тож просто потягнувся.
Здається, я розтягнув плече, але воно того вартувало.
Ми так пишаємося тобою.
— Надіюся, Мейв не загубилася. — Ой, справді. Схожу перевірю, чи все гаразд.
Мейв?
Агов!
— Ні. Ні. — Зупинися!
— Відстань! — Зупинися! Томе!
— Я боюся! Я боюся! — Це я.
Отіс?
Чому ти так одягнений?
Гедвіґ. Я Гедвіґ.
— Ну... Я не знаю, що це. — Це культове кіно.
Бомбезний саундтрек. Шалено популярний фільм у ЛГБТ-спільноті.
Хай там як, Томе, йдеться не про це.
Чому ти кинув свій телефон у кущі?
Ти ж казав, що не маєш телефона.
Добре, я збрехав.
Я знав, що все вказує на мене, тож вигадав оте про Ґлена Джейкобса.
Я не розсилав усім того фото. Чесно.
— Виглядає не дуже добре, Томе. — Я не розсилав.
Я надіслав його лише одному хлопцю, бо він не вірив, що я переспав з Рубі.
А ще... Я розсердився, бо вона сказала, що від мене смердить чипсами.
Це тебе не виправдовує. Кому ти надіслав фото?
Кайлу. Більше нікому.
— Привіт, старий... — Чуваче, де ти?
— Автобус буде за хвилину. — Так. Ні, ні. Я зараз буду.
Так. Я майже на місці, зуб даю.
Ну, то шукай портал, щоб перенестися сюди, бо автобус уже приїхав.
Сідай. Ми на нього сядемо. Просто притримай двері.
Можете зачекати секундочку?
— Мій друг... — Секундочка минула.
Ні! Ні!
Я сяду на наступний.
Зустрінемося на станції.
Вибач, старий.
Де Том?
— Чому ти виглядаєш так дивно? — Чому ти так одягнений?
Я збирався переглянути "Гедвіґ і сердитий дюйм" разом з Еріком,
але я пропустив автобус, за що тобі красно дякую.
— А в чому моя провина? — Ти змусила мене ганятись за Томом.
Нічого я тебе не змушувала.
Він надіслав фото Кайлу.
— Кайлу? Добре, тоді ми поговоримо з Кайлом. — Ні.
Я маю зустрітися з Еріком. Я чекаю на наступний автобус.
— Але ж він буде аж за годину. Ходімо. — Я ж сказав ні.
Як тобі завгодно.
— Куди ми тепер? — Відвідаємо навчальну групу Еймі.
Кайле, мене від тебе нудить.
Так, Еймі. Він по-справжньому огидний.
— Бачите, як казав, що зможу. — Усім по барабану, Кайле.
Піца! Дякувати богу.
А хто замовив піцу?
— Ми. — Ми знайшли кредитку твоєї мами.
Холєра ясна!
Нам треба поговорити з Кайлом.
— Що вам від нього треба? — Не твоє діло.
А ти ким вирядився?
— Я збираюся на... — Еймі, Членогризка прийшла!
Чого вам?
Шикарні лахи!
— Дякую. — Як пройшло із Джексоновими батьками?
Не дуже. Я типу... втекла.
— А де Кайл? — Нащо він вам?
Щось пов'язане із сексом? У нього якісь хробаки чи що?
Він і мене ними заразив? І в мені тепер кишить хробаками?
Ні. Нам треба з ним поговорити.
Добре.
Рубі, де Кайл?
Мабуть, піймав прихід на кухні. Він такий огидний, Еймі. Направду.
Кайле, нам треба поговорити.
Моя шкіра на дотик, наче килим.
— Кайле, це ти розіслав те фото? — Наступіть на мене.
Я не хочу бути килимом.
Ми тебе відпердолимо, ти мене почув? Ти ще пошкодуєш, що ти не довбаний килим!
— Ти розіслав фото? Так чи ні? — Мейв.
Він у відключці.
Дурня якась.
Вона сама надіслала фото. Чому вона не звернеться до поліції?
Ти справді не врубаєшся, так?
— Так по-чоловічому. — Чому тебе це так гребе?
Тобі потрібні гроші? Я можу тобі позичити.
Чи це просто відмазка, щоб утекти з тої здибанки в Джексона?
— Що ти маєш на увазі? — Мені видається кумедним,
те, що ти хочеш, щоб я був поряд лише тоді, коли тобі щось треба.
Це не правда.
— Ти мій друг. — Хіба?
Друзі мають слухати одне одного.
А я казав тобі, що зараз маю бути з Еріком,
але з якогось дуру я тут з тобою і "килимом".
Ну то йди.
Уперед.
Так, добре.
Я не брала грошей у Рубі.
Ти правий. Я перенервувала через сімейну вечерю у Джексона,
але тут я з іншої причини.
Знаєш, скільки часу мене називають "Членогризкою"?
Чотири роки.
Люди, з якими я навіть не знайома, називають мене "Членогризкою" в лице.
Я вкусила Саймона Фартгассла за яйця.
Я займалася сексом із чотирма хлопцями водночас. Я переспала з троюрідним братом.
Я подрочу тобі за "п'ятірку", якщо захочеш.
Знаєш, з чого це почалося?
Саймон намагався поцілувати мене на чотирнадцятиріччі Клер Тайлер.
Я відмовила.
Він усім розповів, що я йому відсмоктала і вкусила його за член, от і все.
Таке не забувається.
І це боляче, і ніхто не заслуговує, щоб його так зганьбили, навіть Рубі.
Я цього не знав.
Байдуже.
Будь ласка, допоможи мені це залагодити.
Як нам змусити його заговорити?
Апельсиновий сік.
Мені потрібен апельсиновий сік.
— Привіт, старий... — Де ти?
— Ти сів на автобус? — Е-е-е, ні.
Послухай, тут дещо намалювалося. Це не можна відкласти на потім.
Що трапилося? З тобою все гаразд?
Та ні, я в порядку.
Усе добре. Маю дещо зробити.
Я застрибну в наступний автобус і зустрінемося після фільму.
Не знаю, старий. Щось настрій пропав.
Думаю, я просто поїду додому.
Добре, добре. То подзвони мені, коли дістанешся додому і просто позависаємо.
Це ж твій день народження. Ми повинні щось учверити.
Мені так прикро, я все виправлю, обіцяю.
Добре, пізніше поговоримо.
Добре, бувай.
13 годин до великого викриття.
Хто б це не придумав, це злий геній.
Ха-ха, я вражений.
Сподіваюся, що це піца!
Привіт. Я прийшов на навчальну групу.
Рубі розказала мені про неї.
Я Стів, новенький у школі.
Насправді це не навчальна група. Ми куримо травичку і обсираємо інших людей.
Рубі полюбляє запрошувати хлопців, яких вважає сексуальними.
Ой, насправді... Мені типу треба вчитися, у мене повно домашки з тригонометрії.
Добре. Ну, то подякував.
Почекай. Зажди.
Я з тобою позаймаюся, якщо хочеш.
Вибачте. Перепрошую.
— Це автобус до Мурдейла? — Ні.
Вибачте, перепрошую.
Ви не бачили, хто взяв мій плащ? Мій телефон і гаманець були у ньому.
Вибачте, ви не бачили, хто взяв мій плащ? Мій телефон і гаманець були у ньому.
На ньому тигровий візерунок.
Вибачте, ви не бачили, хто взяв мій плащ? Мій телефон і гаманець були у ньому.
Боже.
Чому люди взагалі надсилають комусь свої оголені фото?
Це так заводить. Ну знаєш, коли робиш щось таке, що не повинен робити,
але якимось чином тобі від цього добре.
Не те, щоб я таким займалася.
Геніталії окремо від усього решта — це якось не моє.
Невже?
Я просто кажу, що розумію, чому люди таке роблять.
Це наче не заплатити за квиток в поїзді.
Чи забрати собі гроші зі знайденого гаманця.
Ти знаєш, що це неправильно, але почуваєшся кайфово.
Я б ніколи не забрав гроші з загубленого гаманця.
Ти взагалі колись робив щось неправильне, Отісе?
Так.
Наприклад?
Іноді, коли я втомлений, я не створюю резервної копії жорсткого диска.
Ого.
Стир щось.
— Ні. — Так.
Ні. Навіщо мені красти?
— Бо я тебе підбиваю. — То й що?
Я підбиваю тебе це зробити.
— Це легко. — Не треба. Я не можу...
— Та поживи трохи. — Я не...
Цить, усе добре.
ЗЛОДІЇ БУДУТЬ ПОКАРАНІ
Ти була чоловіком. А тепер ні.
Так, його зміна закінчилася.
— Привіт. — Привіт!
Отісе.
Я типу Гедвіґ.
Ой, обожнюю цей фільм!
Ти в порядку?
Все добре. Як завжди.
— А ти як? — Добре.
Ти здаєшся трохи схвильованим.
Гм? Чо-чого б то мені хвилюватися?
Ти збирався за це заплатити?
— Так. — Не збирався, правда ж?
Не знаю, чому я так вчинив. Я ніколи раніше не робив такого.
Ага, я бачу. Злодюжка з тебе нікудишній.
Скільки за це? 50 пенсів?
Я зобов'язана повідомити поліцію.
— Будь ласка, не треба. — Треба, Отісе.
Жартую.
— Дійсно? — Так.
Пригощаю.
Добре.
— Дякую. — Все гаразд.
Дякую тобі.
Пусте.
Я попався.
Ну звісно.
Мені постійно присилають фотки.
Ну, знаєте, цицьки...
піськи... часом яке очко...
Кайле, піхва. Та, яку розіслали сьогодні вранці. Це зробив ти?
Ні. Я зберігаю всі фотки для моєї особистої колекції.
Я такий собі поціновувач аматорської еротики.
Кайле, це огидно.
Та, я знаю.
Добре, згинь.
Давай.
Іди собі.
Ну, то це був він?
Не думаю.
Час не жде. Гівняна з тебе допомога.
Вона просто робить тобі послугу.
Що відбувається?
— Пиздець моєму життю. — Чому? Рубс, щось не так?
Та піська, з якої всі ржуть увесь день...
моя, і мені капець.
Повний капець.
Іди присядь.
Рубі...
Послухай, у найгіршому випадку...
фото випливе, і всі у школі дізнаються, що це ти,
і це може бути принизливо.
— Ти не допомагаєш. — Але лише тоді, коли ти дозволиш себе принизити.
Усі мають тіла, правильно? Тут немає чого соромитися.
У мене кумедний палець на нозі.
— Цить, Отісе, не треба... — І я...
— Він виглядає, наче великий палець на руці. — Фу.
Хай там як, я веду до того, що хто б це не зробив,
він хотів зганьбити тебе, але це не спрацює, якщо ти не дозволиш.
Якщо мета — мене зганьбити, то чому досі не обнародували, що це я?
— Це тортури. — О боже мій.
Це дівчина.
Ми думали, що це хлопець, але це має бути дівчина.
Емоційний шантаж, вимагання вибачень. Це схоже на дівчачу срань.
Яка дівчина тебе ненавидить, Рубі?
Усі. Я сука, Мейв. Я сука зі всіма.
— Ага. — Мені треба додому.
Олівіє, викличеш мені таксі?
З мого телефону, добре?
Хто ще знає твій пароль, Рубі?
Ніхто, тільки Лів.
Ти?!
Ти бодібілдер?
Вибач, іноді я надто занурююся в математику. Ти щось сказала?
Ти займаєшся культуризмом?
Твої руки, типу, величезні.
Ой, дякую. Так, я люблю качатися.
Я б хотів колись узяти участь в змаганнях, але у мене недорозвинені литкові м'язи.
Ой, як шкода.
Ні, все гаразд. Я також обожнюю математику.
Тож у мене є вибір.
А ти що любиш?
Я навіть не знаю, ким би хотіла стати після школи.
Але я завжди відчуваю, коли в мене має вилізти прищ,
тож, можливо, стану косметологом.
— Як там тригонометрія? — Мегаважко.
З алгеброю те саме. Мабуть, наступного року від чогось одного доведеться відмовитися.
Це дуже складний вибір.
Ти колись робив розумову мапу?
Обожнюю розумові мапи!
Ану я це зроблю.
Куди ви йдете?
Перепрошую, панянко.
— Підвезти? — Ні, дякую.
Поглянь на нього.
У вас є пеніс, панянко?
Давай, покажи нам свого члена.
Дайте мені спокій, будь ласка.
Ти підарське гівно.
Прошу, прошу, це не я, це просто костюм.
Я збирався подивитися фільм разом з другом, я не...
Так, відпизди його.
Я не збиралася всім розсилати.
— Я лише хотіла, щоб вона відчула, як це. — Про що ти говориш?
Ти щодня обливаєш мене лайном, Рубі.
"Твоя торба палена. Твоя туш грудкувата.
У тебе фігура такого типу, що прогалина між стегнами тобі не світить."
Так і є, Олівіє. Це факт.
Бачите? Вона жахлива.
Гадаю, Олівія має на увазі те, що ти занадто її критикуєш.
Проте це ще не причина, щоб когось шантажувати.
Я зробила це для того, щоб вона побула на моєму місці лише один день.
Я кажу, що з тобою не так, не для того, щоб зіпсувати тобі настрій,
а щоб допомогти.
Може, Олівії потрібна подруга, яка буде її підтримувати.
Але ж ми всіх обсираємо.
Так, але тобі треба прийняти й недосконалості в людях.
Інакше, як ви зможете одна одній довіряти?
Мені дуже шкода, Рубі.
Я тебе ненавиджу. Я йду додому.
Ну й добре. Вона така сука.
Як ти дізналася, що це дівчина?
Читаю кримінальну хроніку.
— Ти в порядку, друже? У тебе кров. — Так.
— Присядь тут. — Усе добре...
— Я в порядку. Все добре. — Сідай.
— Хтось має серветку? — Так.
— Так, ні, я в порядку. Все добре. — Ось, малий. Ти впевнений?
Так. Мені потрібно скористатися телефоном.
Мої речі вкрали, і мені треба додому.
— Так. Дякую. — Ось, друже.
Дякую. Все добре. Я в порядку.
Привіт.
Вітаю, це Ерік. Сталося дещо погане.
Можете приїхати забрати мене?
Що ти скажеш Джексону?
Срачка напала.
Боже.
Він більше ніколи до мене не заговорить, правда?
Чому ти не попрощалася?
Дозволила йому зістрибнути з гачка.
Вони однак не захочуть, щоб їхній золотий хлопчик зустрічався з такою, як я, тож...
навіщо прикидатися?
Так, знаєш, якщо ти не відкриєшся,
...то ніколи не довідаєшся. — Ні.
— Ніякої терапії, пам'ятаєш? — Що? А, вибач.
Усе гаразд?
У мене є светр.
Справжній джентельмен.
Насправді, на ньому пляма від нутели, тож не зовсім.
Чудово.
Чому твої руки такі стрьомно довгі?
Зовсім вони не довгі.
Просто закачай рукави, дурненька.
Тепер цей.
Я незайманий!
Що?
Я незайманий, і я вирішив, що тобі варто знати.
— Ясно, круто. Ніякого осуду. — Класно. Я радий, що поділився.
То я піду.
— А, добре. — Так.
Так.
— Ти сама дійдеш додому? — Так. До завтра.
МАМА 2 ПРОПУЩЕНИХ ДЗВІНКА
Мамо?
Усе гаразд?
Еріку.
Залишу вас, хлопці, наодинці.
Вибач, чуваче. Дещо намалювалося з Мейв і клінікою,
і це була серйозна справа, але трапилося дещо шалене.
Здається, у нас був момент.
На всю катушку, але я напартачив.
— Що в тебе з лицем? — Ти був із Мейв?
Так, так, це через те фото.
Ти залишив мене самого у такому вбранні, бо хотів позависати з Мейв?
Ні, ні, ненавмисне. Але...
О, ти такий егоїст. Тобі на всіх, крім себе, начхати.
Що? Це несправедливо.
Еріку, чому ти такий сердитий?
Бо ми дружимо з дев'яти років,
а ти кидаєш мене напризволяще заради когось, з ким ти знайомий п'ять секунд.
Ти змінився, старий. Старий Отіс ніколи б такого не зробив.
— Я не... — Але ти зробив.
Ти серйозно думаєш, що ти їй подобаєшся? Ти ж навіть себе помацати не можеш.
Прокинься.
І це я егоїст?
Тебе дратує, що ти не знаходишся постійно у центрі уваги.
Я хоча б не марю.
Ні, правда в тому, Еріку, що ти сердишся тому,
що в мене є життя поза нашою дружбою,
і ти не можеш з цим змиритися.
Я подзвонив твоїй мамі, щоб вона мене забрала, бо тут я завжди почувався в безпеці.
Схоже, я помилявся.
Усе гаразд, любий? Хочеш поговорити?
Що сталося?
— Нічого. — Еріку, поговори зі мною.
Нічого не сталося, тату. Я не хочу про це говорити.
Якщо ти хочеш так жити, то мусиш загартуватися.
Повернулася за своїм взуттям?
Вибач, добре?
Я не хочу зустрічатися з дівчиною, про яку нічого не знаю.
Господи боже.
То ходімо побачиш, де я живу.
Тут мило.
Чутки про мою сім'ю правдиві.
Принаймні деякі з них.
Мама наркозалежна, а тато звалив, уже й не згадаю коли.
То вони не бухгалтери?
Я не бездоганна, Джексоне.
Я вживаю заспокійливе з одинадцяти років.
Іноді у мене бувають панічні атаки такої сили, що здається, ніби я помру.
Я блюю майже щоранку...
перед зборами і після кожного запливу.
Я погано сплю, бо мені в голові макітриться,
а мої мами можуть розлучитися.
Вони сваряться...
постійно.
А я наче клей, який тримає їх разом.
Багато всього.
Але коли я з тобою,
лише тоді мій розум не женеться зі швидкістю сто миль на годину.
Я думала, що твоя сім'я ідеальна.
Я теж не надто бездоганний, еге ж?
То...
покажеш мені будинок, чи як?
— Так. — Так?
— Так. — Добре.
По-перше, маю серйозне попередження
щодо порнографічних зображень, які поширюються через мобільні пристрої.
Така поведінка не лише обурлива,
але й може мати дуже серйозні наслідки
і стати приводом для судового позову.
Нам невідомо, хто надіслав дану фотографію,
проте ми продовжуємо пошуки.
Я чув, що це піхва Рубі.
— Дякую. — У Рубі великі м'ясисті "занавіски".
Тепер...
Це моя піхва.
— Сядь. — Ні. Це моя піхва на фото.
Сядь.
Ні, це моя піхва.
Дякую, Мейв. Угамуйтеся, будь ласка.
Ви обоє помиляєтеся. Це моя піхва.
Ця піхва не може належати вам усім.
У мене теж є піхва!
Вітаю. Будь ласка, сядьте.
— Це моя піхва. — Це моя піхва.
— Годі. — Це моя піхва.
— Дякую. Я зрозумів,
...що ви намагаєтеся зробити. — Це моя піхва.
У тебе немає піхви.
У тебе немає піхви точнісінько так само, як і в мене немає піхви.
— Це моя піхва. — Будь ласка, всі сядьте.
— Я вимагаю... — Це моя піхва.
— Просто сядьте.
— Це моя піхва. — Піхви! Срані піхви!
Це моя піхва.
Переклад Олесі Грушки для hurtom.com